ШКОЛА БІЙНІ
Вітаємо у Бійні.
У беззаперечно ексклюзивній досконалості.
Жодна школа Англії, та що там, світу,
не в змозі конкурувати з її краєвидами.
Бійні заздрять всі школи цивілізованого світу.
- Бійня? - З цих безкраїх полів...
Дивна назва для школи.
Покоління юних забійників залишили свій слід.
Вчора бачилась з директором.
- Він справляє враження. - Навіщо все це мені?
Доне, у них з'явилося бюджетне місце. Такого ще ніколи не бувало.
Ми розмовляли про зміну школи. Це наш шанс.
Що? Бійня? Це якийсь першоквітневий жарт?
Ні. Я вчора шість годин туди їхала, щоб побачитися з директором.
Виглядає наче я жартую? Стисни зуби і важко працюй, як батько.
Тато кинув школу у 16.
Тато на роботі дупу рвав, і у нього не було такої можливості.
Ти цілими днями сидиш тут, длубаєшся у носі
та граєш у комп'ютер зі своїми друзями.
Не встаєш до опівдня. Весь у депресії.
У вас скінчилося молоко, м-с Уоллес.
Дякую, Майкі.
Про це я і кажу. Тобі потрібні нові друзі.
Як знати, може, будеш ручкатися з майбутніми лідерами.
Прем'єр-міністрами, акторами,
шпигунами, поп-зірками.
Навчися самостійності. Прокинься нарешті.
Самостійності? Де там, це лише купа самовпевнених довбнів
з купою грошви. Зрозуміла? Дивись.
- У них своя армія. - Це кадети.
Є навіть чим зайнятися. Спорт, дівчата.
Це наче дуже ексклюзивний табір.
...задля важливої кар'єри вашої дитини.
- Я тебе люблю... - Так!
- Хвилинку. - Я знала, що ти погодишся.
Я вже заплатила аванс.
- І не смій передумати. - Що?
Ось твоя краватка. Колір як у моєї сумочки.
- Може, обговоримо? - Сфотографуємося.
- Сходжу за татом. - Ні, не іди.
Йому і так добре. Залиш його.
Все гаразд.
Гарні манери, гарний вигляд
та гарні гени.
Майкі!
- Так, м-с Уоллес? - Обійми татуся.
Сфотографуєш нас?
- У Бійні ви знайдете... - Він пишається.
...родину, яка готова
- Посміхнися, мажоре. - ...боротися до кінця.
Крикніть: "Пер каедес ад астра".
Через бійню до безсмертя.
Не хвилюйся, любий.
Ти впишешся.
Вони не з'їдять тебе живцем.
Мамо! Тату!
Знаю, коли не стало тата, було важко.
Ми впали на дно.
Але гірші дні позаду.
Слухай.
Ти вчитимешся у клятому палаці.
Іди сюди.
- Сховаєш дещо для мене? - Дивлячись що.
Що там?
Лише це.
Патрони?
- Залиш. - Дякую.
- Відвалили, курви! - Стули писок.
Пішов ти.
- М-ре Блейк, ви тут, добре. - М-ре Хаусман, сер.
Хочу тебе де з ким познайомити. Заходь, Доне.
Це твій новий сусід по кімнаті, Уіллобі.
Це Дон Уоллес, наш новий спартанець.
Вітаю у пеклі.
Нюхнеш тютюну?
Уілл - легенда Спарти. Ти ще про це дізнаєшся.
Уілл з довгого роду спартанців, які залишили свій відбиток.
Це твій стіл, де ти весело проведеш купу часу,
гризучи граніт науки.
Або дивлячись у вікно, як я.
Твої підручники, все там.
Мапи, шкільна історія, секретні тунелі та інше.
Трясця. Тут написано "Віконт".
Віконт Сеймур.
- Це ти? Ти віконт? - Ні, цього хлопчика з нами...
вже нема. На жаль.
Гадав, я наказав тобі прибрати все Сеймурове.
Скільки ще всього залишилось?
Гаразд, пробачте мене, я маю...
Я маю поговорити з завгоспом.
Ти знав його, віконта?
Він був моїм сусідом.
- Чому він пішов? - Боюся, я не можу розповісти.
Але ти скоро дізнаєшся.
Гаразд, обживайся тут. Рада була знайомству, Уілл.
Гадаю, ви швидко порозумієтеся.
Пам'ятай, що я казала, Доне.
Гаразд.
Ось ти, на два роки застряг у цій коробці.
Зі мною.
Пси Спарти, у рядок.
Давай, Вуттон, швидше.
Рухайтеся швидко, дивіться вниз і нічого не кажіть.
Зайди туди з піднятою головою
і просто будь собою.
Ти належиш там.
Не дозволяй нікому казати зворотнє.
Пробач.
Ти загубила.
Дякую.
Це... Селфі?
Гадаю, тобі тут бути не можна.
- Що? - Ти на дівочій половині.
АНДРОМЕДА
Так.
- Пробач, не помітив. - Кожний стоїть зі своїми.
Це будинок Андромеди, найновіший і лише для дівчат.
Там Ксенофонт. Повний вчених та мізковитих.
Вони розумні, але жоден не може перемогти мою подругу Кей у шахи.
У Олімпі самі бугаї та довбні.
Суперзірки школи.
А далі Спарта.
СРАРТА
У якій... Ну там...
Ти повинен бути там.
Так, дякую.
Якого біса ти робиш?
- Я? Просто... - Розмовляєш з вищим?
- З вищим ким? Хто це? - Я.
Меттью Клегг, і вона теж.
Вона Меттью Клегг?
Ні, ні.
Не виглядаєш, як вищий - не розмовляєш з ними.
- Я просто... - Ти розмовляєш.
І дивишся.
Добре.
Продовжуй дивитися в підлогу і йди до свого братерства.
Тиша.
Дякую.
Боже.
Ти засмутив Клеггі.
Поганий початок.
Він з довгого роду військових злочинців.
- ...не звільнять від ігор. - Ледащо.
Слухайте.
- Каспар де Бруноус. Голова школи. - Наказ зверху.
До того часу купатися в озерах заборонено,
також заборонено ходити у ліс,
якщо не хочете померти дуже болісно та повільно.
Нових повідомлень немає.
Повторити збережене повідомлення.
Гей, це Одрі. Я в Африці.
Вгадай, що я знайшла у валізі. Твій старий джемпер для крикету.
Любий, він навіть пахне тобою.
Вище голову. Будь сильним, це буде чудовий рік для тебе.
- Чудовий. - Тиша!
Голова іде.
Що це?
Це Кажан.
Хлопці,
ласкаво просимо.
З поверненням.
І дівчата також. Авжеж.
Всіх з поверненням
до Бійні.
Наша школа - ваш дім.
Коли я прибув минулого року,
обіцяв трохи тут все змінити.
Зробити Бійню знову великою школою.
ЛИЗНИ МЕНЕ
Родина пишається своїми забійниками.
Не забувайте, колись я був на вашому місці.
Дуже давно.
У дуже далекій галактиці.
Є ті, хто хотіли би побачити наш провал.
Так. Ми знаємо про них.
Про їхню брехню, чутки,
їхню заздрість.
Але я скажу так...
Ну ж бо!
Ми покажемо їм, з чого зроблені та на що здатні.
Крикнемо: "Пер каедес ад астра".
Через бійню
до безсмертя!
Тричі "ура" для голови.
Любий, вона навіть пахне тобою.
Вище голову. Будь сильним, це буде чудовий рік для тебе.
Якого біса?
Атака розриву! Небезпека, токсичний газ! Покинути це місце.
Нюхніть газ, відчуйте брехню.
Краще розкажіть, що відбувається у лісі.
Навіщо срете собі під двері?
- Еко-апокаліпсис. - Котися звідси.
...заражає всю місцевість.
- Гей, відвали. - Геніально.
СПРЕЙ-ПЕРІЖ
- Це ідея Вуді? - Я лише посланець.
Прокиньтесь! Ваш будинок палає!
Хто впустив бурильників до школи? Він! І ми знаємо, чому.
- Дякую, йди звідси. - Відвали. Я не один з вас.
І я не маю терпіти це шкільне лайно.
Ти посмів замахнутися на ідеальне!
Еко-апокаліпсис.
Ось вам і часи.
Вороги вже на порозі.
- Трясця. - Загубилися?
До школи - туди.
Так, я добре зна... Боже.
А ви близько розташувалися, га?
- Майже на полі для крикету. - Візьміть тоді битку, босе.
Ліс не вважається вашою територією.
Вежа для гідророзриву функціонує.
Так, я знав про неї, але не очікував, що вона така величезна.
Саме так всі дівчата і кажуть, га, хлопці?
- Так, саме так. - Продовжуйте.
- Перерву закінчено. - Час заробити грошенят.
Виробництво енергії завжди буде спірним.
Але гідророзриви,
це майбутнє, і...
І дякуючи дивам сланцевого газу,
якого повно під нашою школою,
ми нарешті можемо побудувати сухий лижний спуск,
а далі у майбутньому
ще й ідеальне спа.
Як казав імператор Калігула:
"Нехай ненавидять".
- Саме те. - "Доки вони нас бояться".
ЩОБ МИ НЕ ЗАБУЛИ
- Мередіте. Чув, ти бігав. - Так.
Ти не отримав моє повідомлення про заборонені місця?
Так, вибачаюся, голово.
Я наказав префектам, вони перекрили місцину.
Чудово.
Зараз не час хлопцям ходити до тих небезпечних місць.
До лісу, озер.
Палити, цілуватися там і все таке.
Цьому не бувати, голово.
А як справи у тебе, Мередіте?
Ти був засмученим, коли відвозив Одрі до аеропорту.
Мені було сумно бачити,
що вона нас залишає, голово.
Це велика втрата...
для школи.
Розслабся, Мередіте.
Шкільні романи, вони приємні, доки вони є, але потім, сам знаєш,
всі ці справи завжди закінчуються провалом.
Єдина пара, яка досі разом, це я та м-р Чіпс.
Чи не так, Чіппі?
Ідемо, Чіппі!
Подихаємо свіжим повітрям.
Команда чистильників до туалету. Команда чистильників до туалету.
Так.
Розповідайте.
- Що там? - Якась система підземних печер.
Не дивно, що з'явився провал, вони ведуть саме туди.
Я перевірив, там досі повно газу.
- Бінго. - Знайшли материнську жилу.
Опускай трубу та висмоктуй все.
- Викачуй. - Так, крихітко.
Ти знаєш, про що я.
Сейсмічна активність на рівні Г17.
М-ре Ламберт.
Там хтось є...
У тих тунелях.
Дивіться.
Воно рухається.
Трясця, я б не хвилювався про це, Батлер.
Мабуть, якісь кроти.
Викачуйте.
Так, я казав... Казав, що...
Я зробив жахливу помилку.
Одрі?
Янголе?
- Одрі? - Мередіте?
- Я слухаю. - Я казав, що...
- Варто було поїхати з тобою. - Любий.
Ти потрібен Спарті.
Після того, що сталося минулого разу.
- Про що я думав? - Припини.
Гей.
Нам було весело.
Нам було дуже весело, але Спарта - це твоє життя.
Ні, ні.
Ти - моє життя.
Кохана, я хочу бути з тобою.
- У Південному Судані? - Якщо знайду заступника...
для молодших, так. Куплю квиток.
- Одрі? - Так. Добре.
Все гаразд? Хто... Хто це?
Це д-р Франсуа, він хоче мене... Щоб я йому асистувала.
Це все, чим ми тут займаємося. Цілий день.
Безкінечно.
Рятуєте дітей?
Це неймовірно задовольняє.
Так, пробач, любий... Повстанці, мабуть, повернулись. Мені час.
Одрі, будь ласка, не йди.
М-ре Хаусман, сер, ви потрібні.
Не смикайся, малий гівнюк.
Чому поїхала міс Одрі?
Террафрак
На це у тебе не встане.
У моєму королівстві фрекінг заборонений.
- Це отруює воду. - І спричиняє землетруси.
- Землетруси? - Та появу ям.
Кажуть, минулого року в Оклахомі було 600 землетрусів.
Добре. Сподіваюся, клята школа розвалиться.
Вимкнути світло о десятій.
Чібві, я конфіскую це. Жодної електроніки у гуртожитку.
- І ти, як тебе звати. Спати. - Так, сер. Це Уоллес.
Як Вільям.
"Хоробре серце".
Блейку, поясни мені.
Чому ти такий клятий голубий?
Навіть у регбі не граєш.
Мій девіз: "Ніколи не торкатися шарів".
До того ж...
- Я хворий. - Гарна писулька. Звідки взяв?
- Насмоктав у лікаря? - Лише подрочив.
Спарто!
Кидайте все, зібрання, негайно.
Швидко.
Чий це хворий жарт, га?
Хтось прив'язав цю краватку у туалеті,
і я хочу знати, хто.
Гадаєш, це смішно, Харгрівз?
А для мене глибоко образливо.
Справді.
Хто міг зробити таке? Вставай, ну ж бо.
Хочу знати, хто це був.
Ти? Чи ти?
Я дуже засмучений.
І ще більше розчарований.
Сподіваюся, що це кине тінь на братерство Спарти.
Якщо хтось щось про це знає,
краще вийдіть.
- Повертайтесь до своїх кімнат. - Світло згасне через три хвилини.
Що це було?
Хлопець, що був до тебе.
Віконт?
Він помер минулого року.
Повісився внизу на шкільній краватці.
Вітаю у Бійні.
- Вимкнути світло! - Вимкнути світло!
- Вимкнути. - Вимкнути.
Не бігати коридорами!
Він наглядає за тобою, Доне.
Тому не хвилюйся.
Не забувай, як важко тато працював, щоб ми тут були.
Це була його мрія.
Відсьогодні життя стане краще. Але ти маєш у це повірити.
Ти віриш у це, так?
Доне?
Доне? М-ре Уоллес.
Ви з нами?
Чудово.
Клас, боюся, м-р Прігг не зможе викладати сьогодні латинь,
чи колись ще,
бо він помер на канікулах.
Він помер тут.
Сам.
Але він робив, що любив.
Я буду замість нього, доки не знайдуть іншого вчителя.
Зізнаюся, я не дуже добре знаю латинську.
Минуло багато часу, але "темпус фугіт", як вони казали.
- Сторінка 108, сер. - Так, так.
- Силою відьом? - Так. Читай, Бартлетт.
"У ту мить, як пам'ятаю,
земля розійшлася від відьомської сили".
Назвіть найвідомішого з забійників.
Маркіз де Сад, Джек Різник, Пірс Морган.
- Що ти городиш, Вуттон? - Пробач, Харгрівз.
- Коли побудували хол Бійні? - У 1770.
Ні, тоді школу було засновано.
Оригінальний хол побудували у 1334.
- В дупу. - Шкільний девіз.
- "Пер каедес ад астра". - Що значить?
- "Неймовірно недоречна"? - Мале лайно.
"Прийми все, як чоловік"? "Віддайте ваші гроші"?
- Ти мав три тижні, щоб вивчити. - Пробач, Харгрівз.
Не зможеш відповісти на питання Клегга,
тебе обпір'ять, а потім покарають нас обох.
"Внизу я побачив пекло.
І Цербер вже чекав, щоб мене зжерти".
Цербер, триголовий пес Аїда.
Через нього життя поштаря - справжнє пекло.
Продовжуй, Бартлетт.
Все є у шкільному міфі.
Згідно легенди, лицар-мандрівник повертався з походу
зі своїм вірним собакою та знищив міфічного звіра,
який тероризував село Верхня Бійня.
За це йому подарували цю землю та титул першого ерла Бійні.
- Звідти і девіз... - "Через бійню до безсмертя".
Безсмертя.
"Гадаю, відьма не вбила мене не з жалю,
а щоб помучити".
Готуються до евакуації.
Сподіваюсь.
"...що несправедливо стверджували, що були вбиті мною.
І тому
я обійняв свого друга Сократа і поцілував його.
Але він, відчувши сморід сечі..."
Який сенс у вивчанні мертвої мови?
Гей, Уілл, що то була за білявка у тенісній формі?
- Я вчора з нею познайомився. - Вона богиня.
Вона гарно виглядає. Як її звати?
Клемзі.
Клемзі Лоуренс.
- Але вона того не варта. - Чому?
Ні.
Як шкода.
- Це випадковість. - Іншого разу пильнуй, куди дивишся.
Не думаю, що він зламався, лише забився.
Я Смаджер.
Без образ, гаразд?
Чудово. Дочекайся, коли станеш наставником.
Дивись. Це шкільна ієрархія.
Якщо Клемзі Лоуренс п'є нектар
з наставниками на Аркадській оргії.
Нижче,
ближче до пекла, у нас Вуттон.
- Хто такий Вуттон? - Ось він.
- Гей. - Все гаразд?
Є наставники та собаки, рай та пекло.
А десь посередині у нас є...
Чому це я м'який член?
Бо колись, каченя, ти можеш стати наставником.
- А доти ти маєш чекати своєї черги. - Ні, ні. Це лайно, друже.
Я закохався.
Можете сміятися, але я не частина вашої ієрархії.
Один з нас. Один з нас.
Всі так кажуть, і їх нищать вищі.
Думай про оргії.
- Юрій, оргії вищих - це міф. - Але ж потрібна надія.
Уоллес, хочеш затягти Клемзі Лоуренс на оргію,
вчи латинську мову.
Пеніс.
Цікаво, хто це намалював.
Про що ви тут розмовляєте?
- Ні про що. - Пробачте...
Уоллес.
Нахабне лайно вважає, що має шанси з Клемзі Лоуренс.
Чесно, Метте, ми лише...
Покарано.
Весь тиждень, о п'ятій ранку.
Подякуйте за це Уоллесу.
Всі на вихід.
Досі ледарювати. Це школа, а не літній табір.
Вуттон, знову завалиш тест, тебе обпір'ять.
Гаразд. Можеш бути вільний.
Одрі!
Доброго ранку, Глаустершир.
Я отримав запит.
Рухайтеся, джентльмени! У ритм.
Блейку, біжи!
Стрибай. Стрибай.
Перестрибуй.
Що це в біса таке?!
Насолоджуєшся?
Насолоджуєшся привілеями навчання у приватній школі?
П'ять поколінь Клеггів віддали життя за такі заклади.
Кляті плебеї.
Намагаєтесь купити собі місце.
Єдиний зв'язок, який у тебе тут буде - це з моїм чоботом.
Блейку, досить скиглити.
Витягай його, Уоллес.
- Що? - Твій сусід - твоя проблема.
- Давай, Уілл. - Чібві, Болотніков.
На гору і вільні.
Ну ж бо. Ще пару кілометрів за школою.
Сніданок скінчиться через 20 хвилин. Щасти, Уоллес.
Давай, давай, давай!
- Гей. - Через міст!
Боже, це від тебе?
Ні, це смердять шкільні тунелі.
Там збирається все лайно.
- І тхне відповідно. - Ти ще голодний?
- Так. - Так?
Я знаю короткий шлях.
Через ліс.
І це, по-твоєму, короткий шлях?
Цей ліс величезний.
Який довбень вигадав побудувати школу біс знає де?
Батьки, мабуть.
НЕ ЗАХОДИТИ
- Визнай. Ти заблукав, га? - Спокійно, каченя, я не заблукав.
Досить мене звати каченям.
- Тебе звуть Дональд. - Та хоч би й Даффі.
Трясця. Бурильники. Ховайся.
Гей.
Дивись.
Це обвалина.
Трясця.
Чому вона з'явилася не під математичним крилом?
Увага, порушники.
Пара малих мажорів-серунів.
Подивимось.
Подивимось, чи глибокий.
- Боже. - Трясця.
Знову цей сморід.
Це не каналізація.
Жодне лайно так не смердить.
Дивись.
- Мабуть, якийсь злий газ. - Прибери.
- Це моє. - Мені байдуже, тут газ.
- Віддай. - Ти нас підірвеш.
Зробимо?
Яка ж ви зла людина.
За це мені і платять купу грошей.
Я не жартую. Її мені подарували.
- Що? - Це був подарунок...
від дівчини.
Віддай.
Увага. Увага.
Ви оточені.
Не намагайтеся втекти.
Біжи!
Я думав, тобі погано.
- Біжиш, наче клята газель. - З астмою.
- Гадаю, ми в безпеці. - Що ви тут робите?
Вибачте. Маска чи правда вас налякала?
Таке трапляється.
Що, хлопці, хочете купити наркоти?
Є чорний попіл, чарас.
НІ ГІДРОРОЗРИВАМ
Є трохи "Менді", екстазі, кислоти, є навіть...
гриби!
Так!
Ні, ні. Ми просто...
- Ми... - Так, там діра.
- Велика діра. - Гідророзриви.
- Так.
Ми дивились, що там роблять.
Ви дивилися, що вони там роблять.
Що вони там роблять.
Вони дивилися, що вони там роблять.
Я скажу, що вони роблять. Вони відкривають двері в пекло.
Ви про що?
Про що я? Що це значить?
Я скажу, це значить, що там
дуже величезна діра від гідророзриву.
А такі дірки просто так не з'являються.
Вони - справа злих людей.
Вони розривають матінку-природу.
Продають її, отруюють.
Пхають в неї свої сталеві токсичні члени.
Люди цього не хочуть, фермери тим паче.
Єдині, хто цього хоче,
це самопроголошена еліта - "Террафрак".
- Так. - Привілейовані покидьки!
Ми знаємо, хто вони. Вони хулігани.
І де ще навчитися цьому, як не у англійській приватній школі.
Директор "Террафрак" і ваш голова
раніше були шкільними покидьками.
Диви, вони не знають. Нічого не знають. Бачиш?
Стара шкільна краватка.
Га? Прокиньтесь.
Так працює ця система.
Певен, ваші татусі про це знають. Хто вони? Банкіри, га?
Ні-ні, давайте, розповідайте.
Майно? Може, хедж-фонди?
- Страхування? - Утилізація.
Що? Тобто він утилізує відходи?
Так, бере лайно інших людей та перетворює у гроші.
Кумедно. Але мій, здається, все робить навпаки.
Врешті-решт, все перетворюється на лайно.
Ага в кінці ми наїмося лайна.
Це вам не жартики, хлопці.
Ми не чекатимемо на карму. Приєднуйтеся до наших рядів.
Війни.
Засухи.
Голод.
Чума.
Тому ми тут.
- Так! - По коліна в лайні.
- Так. - У сральниках без змиву.
- Так! - Тут нічому радіти.
Бо ми знаємо, що та діра, це не природне явище.
Це портал.
Брама.
Вона веде прямо до пекла.
Отже, купите трохи наркоти?
Дайте їм трохи наркотиків.
Скоро всі помремо. Але хоч з вибухом. Бабах!
Протести проти гідророзривів
Гей? Комусь не спиться?
ТЕДДІ ЧАПМАН ПРОПАВ 21.12.88 ПЕР КАЕДЕС АД АСТРА
ХТО НАСТУПНИЙ?
У мене дрижаки від цього місця.
- Я задихаюся. - Будь чоловіком, не перебільшуй.
Я не перебільшую. Я втомився, зрозуміло?
- Я не спав кілька тижнів. - Добре, Доне, заспокойся.
Приїдеш на уїкенд, поговоримо про це.
І пиши мені смс.
Я не можу, префект забрав мій телефон.
Як це? Твій телефон?
Мамо...
Пробач.
- Я підвів тебе та батька. - Нікого ти не підвів.
Мені тут не місце.
Авжеж, місце.
Я хочу додому.
Може, відвалите звідси?
Пробач. Ми гадали, тут хтось інший.
Гаряча лінія допомоги?
Доне?
- Доне, Доне? - Ні-ні, це моя мама.
- Сумує. - Доне, що відбувається.
- Скажи щось. - Кажу ж, мамо. Ні.
- Все добре. - Що?
- У мене все гаразд. - Але у тебе...
- Не думай навіть... - Бувай-бувай.
Хвилюється за мене і все таке.
Кажу їй заспокоїтися, але здається, у Ітоні все погано.
Пробач, що перервали.
Може, підеш з нами? Ідемо у коточок курців,
а запальнички не маємо.
Авжеж.
Ведіть, дами.
Я лише...
Чудова трава.
Так.
Поле для крикету ідеально підстрижене.
Гарна робота, хлопці.
Кляті фашисти.
І це куток для курців?
Крутіше, ніж за гаражем для велосипедів.
Зрозуміло, чому тут всі палять.
Ти такий типовий житель півночі.
Але ж це так.
Ось за що платять наші батьки, за гарні будинки, традиції.
Кляті прем'єр-міністри та інша маячня.
Це ферма для розплодження багатих.
Що?
Уяви скільки світових лідерів провело освітні роки у таких закладах.
Це дуже страшно.
Деякі не витримують, так?
Як той віконт, що повісився.
Так.
Сеймур.
Гадаю, його зацькували.
Важко бути геєм та ще й ворогом Метті Клегга.
Чому? Що сталося?
Метті застукав його з іншим хлопцем вночі під навісом для човнів.
Клегг розповів батькам.
Покидьок.
Авжеж, бруд сховали під килим.
Всі кажуть "будь собою".
Але не кажуть, як це важко.
Особливо тут.
Хоча ти, здається, справляєшся.
Завжди посміхаєшся.
Лише коли бачу тебе.
Клемзі...
- ...я радий... - Смієш розмовляти з вищими?
- Трясця. - Боже мій.
Розважаєшся тут, га?
А де моє запрошення?
І, Доне,
де моя запальничка?
Клегг! Клегг! Він іде з кадетами.
- Кадетами? Що? - Біжимо! Швидко!
- У когось є сіга? - Не зараз, Смадже. Тікай.
Стояти!
Обережно!
Ми знаємо, що ви палили.
- Вивернути кишені. - Біжи!
Лайно.
Бах.
Мені відповісти, босе?
Ні. Це дзвонить голова.
Скиглить про витік метану.
Витік метану?
Ось витік метану.
Козел.
Так, ви впевнені, що це безпечно?
Добре, добре.
Незважаючи на те, я би хотів порадитися з начальством.
Так, скажіть, нехай передзвонять.
Ось.
Він дуже мене захищає. Так, м-ре Чіпс?
Представники, голово, щось пояснили?
Нічого страшного. Витік газу.
- Дякувати богу. - Так.
- Витік газу? Це якось... - Малий витік, Мередіте.
- Не треба хвилюватися. - Озеро було у вогні.
Так, це метан, і він, як бачиш...
витік...
з-під землі.
Працівники "Террафрак" кажуть, що все гаразд.
А вони все ж таки експерти.
Що ще, Томкінсон?
Ще візок шампанського, сер, від "Террафрак".
Дякую, Томкінсон, дякую.
Отже, це пов'язано з розривами?
Мередіте, фундаменту Бійні
сотні років.
Там бувають витоки каналізації,
там дуже старі тунелі.
Древні, навіть.
Як завгосп.
Це нас заскочило зненацька і все.
Мене це бентежить, голово, не знаходите?
Так.
Так, бентежить.
Саме тому я не можу...
Не можу дозволяти хлопцям палити у такому потенційно
пожежонебезпечному місці. Це ж...
Я повинен відповісти, голово, пробачте, це дуже важливо.
Одрі, люба. Я тебе чую, але не бачу.
Вона поза його рівнем. Отже, хлопці.
Ви такі молоді, такі розумні,
і навіть дуже гарні,
щоб забруднювати свої тіла такою гидотою.
Я не хочу трусити учнів, як було у старі дні.
Але ви потребуєте виправлення.
Я подзвоню вашим батькам
та скажу, що завтра ви не поїдете
додому, а замість цього будете тут
відпрацьовувати провину зі своїм наставником.
- Хто у Спарти цього тижня? - Я, сер.
Добре. Отже...
Використовуй їх, як...
- Белло, як воно? - Гей.
Белло. Круто.
Додам ще два імені.
Блейк та Уоллес.
Завтра о п'ятій ранку зі знаряддям. Щоб були готові.
Клемзі, ти вища.
Не можна, щоб тебе бачили з Блейком чи його сусідом.
Розмовлятиму, з ким захочу.
- Це місце - клятий цирк. - Як дізнаються, я стану клоуном.
А мене зробили наставником.
Я мріяв про цей уїкенд з миті, коли приїхав.
- Як воно, Вутс? - Гей.
- Здав тест? - А воно схоже на те?
Дивись, Клемзі.
Мені потрібно, щоб ти була зі мною, коли мене посвятять.
Я не хочу бачити, як купка довбнів дрочуть один одному.
Це твоя ніч.
Смадже. Подивися.
Це не значить, що я тебе не кохаю.
Тютюн.
Вище носа, каченя.
Все не так погано.
У тебе хоча б є я.
Отже, застрягли тут, га?
Ми так і подумали, що вас покарають. Життя важке, хлопці.
Їдеш додому на уїкенд?
У Гонконг? Не верзи дурниць. Я поїду у Пекін на турнір з шахів.
- Справді? Коли? - Через п'ять хвилин.
Гей, Доне. Ти можеш побути з Клемзі.
- Клемзі? - Вона теж залишається.
Боже.
Вона тут.
Уїкенд у раю на самоті з Клемзі Лоуренс.
Каченя, коли ти подорослішаєш?
Вона Клемзі Лоуренс Белгравійська.
А хто ти?
- Дякую. - Я лише сказав, як є.
Добре. І вчасно, чи не так?
Ти нічого не розповів мені про це місце.
Навіть, про те, що над Сеймуром знущалися, чи чому він повісився.
- Це не твоя справа. - Не моя?
Я сплю в його ліжку, Уілл.
Хтось помер, а ти поводишся, наче тобі байдуже.
Ти повинен бути моїм сусідом.
Красно дякую.
Не дивно, що він повісився.
Іди нюхни тютюну, дивак.
Пробач, що завалив тест. Будь ласка, матусю.
Дозволь повернутися. Обіцяю, я не досаждатиму тобі та Стівену.
Ні, будь ласка.
Мамо?
Щасливого в біса уїкенда.
Це не твоя справа.
- Не моя? - Чий це збочений жарт?
- Я хочу знати. Виходь. - Гадаю, над ним знущалися.
- Гадаю, над ним дуже знущалися. - Він був моїм сусідом.
- Ти? - Твій сусід - твоя проблема.
- Ти? - Він був моїм сусідом.
- Я сплю в його ліжку, Уілл. - Вийди.
Це ти? Ти?
- Скоро ти дізнаєшся. - Ти?
Клятий довбень.
Трохи мене не вбив.
Боже...
А ти вмієш закачати істерику. В курсі?
Боже...
Пробач за те, що я сказав. Ти не такий вже і поганий.
- Життя теж не таке вже і погане. - Ще й як погане.
Каченя
Ось що ти мені залишаєш? Коробку з тютюном?
Це твій подарунок мені?
І що мені в біса з нею робити?
У тебе ще купа років попереду, щоб нюхати тютюн.
Гаразд? Ти не він, Уілл.
Ти не Сеймур.
- Він був всім, що я мав. - Так, але виступи з люттю...
Виступи з люттю...
- ...проти машин? - Помер від світла.
Так. Сенс у тому, що ти на дні, так?
Отже, залишився лише шлях на гору. Все ставатиме лише краще.
Гірше вже не стане.
Не кажи, що знайшла когось іншого.
Мередіте.
Ти знаєш, що так і є.
Це Ібрагім.
Як я можу його покинути і повернутись?
Чому не візьмеш його з собою?
Гей, Ібе.
Привіт, малюк.
- Любиш крикет? - Мередіте.
Харгрівз!
Добре, зібралися поряд. Потрібно порахувати живих.
Один, другий,
третій, четвертий, гомік,
- ...шість. - І Белло у ванні.
Сім.
Струму немає. Весь район без світла.
Сидіть тихо, а я на розвідку.
Завгосп, віднеси свічки голові.
Замкни за собою двері. Зі Спарти ні кроку.
Клегг.
Де Мередіт?
М-р Хаусман погано почувається.
Його поклали спати.
Зараз я головний.
Що це?
Ні, шахти дуже пошкоджені.
Це лише землетрус. Звичайна справа.
Босе, подивіться.
Ці штуки, що б воно не було, вийшли.
"Вийшли"?
Шахти завалено, не може бути.
- Яма. - Яма.
У Занаду хан Хубілай мав купол насолод.
Босе, треба тікати.
Евакуюємося, це Судний день.
На вечерю не залишишся?
Виявилося, ці малюки обожнюють гідророзриви.
Це зробило їх дуже міцнючими.
Та ви ж угашені в соплі.
- Я тікаю. - Куди ти?
- Я тебе не вкушу. - Евакуюємося!
- Ну ж бо! Давайте! - Ти ж його не вкусиш, га?
Якого біса тут відбувається?
В дупу все. У когось є зброя?
- Дай мені клятий тейзер. - Користуватися хоч вмієш?
Гей, обережно...
Пробач. Ні, пробач.
Пробач.
Може, розповімо голові?
В дупу голову. Де кляті гелікоптери?
Нам потрібні гелікоптери.
Як почули? Повторюю...
Гелікоптери!
До біотуалету! Трясця його матері!
Евакуація!
- Трясця. Сильні гриби. - Народе, треба тікати!
Знову цей звук.
Вони повернулись.
Тедді, тримайся. Йду за тобою.
Ні.
Ні. Це дракон!
Звуки, наче там почалася війна.
Може, вибухнула яма гідророзриву.
Пробач, що змусив тебе все це пережити.
Я такий козел.
Не скигли.
Ти просто напився і розкис.
В дупу це.
Куди ти?
Я повинен подивитися.
Не кажи Клеггі.
В дупу Клегга.
Каченя, давай повеселімося.
- Гадаю, я зрозумів. - Що саме?
Бородань з лісу, пророк Судного дня.
- Він старий забійник. - Звідки знаєш?
Я дещо перевірив, його звати Вудроу Чапман.
Що? Вуді Чапман?
- Ти його знаєш? - Він шкільна легенда.
Старший брат Тедді Чапмана.
Табличка у підвалі.
- Чапман. - Це Тедді.
Він та Вуді намагалися втекти, але він зник у тунелях.
Їх відтоді закрили.
Що сталося?
Що ж, друже мій,
це найжахливіша історія з усіх.
- Що? - Що це?
- Двоє малих школярів. - Клемзі. Кей.
- Ну і курви. - Що ви тут робите?
- Розслідуємо. - А ви - підмога.
- Гаразд. - Більше пійла в мене не влізе.
Уяви, що це кінець світу, і ми єдині люди, які залишились.
Навіть і уявляти не треба, люба.
- Скоро будемо жерти одне одного. - Ми всі помремо...
Казав же, там війна.
Що це за місце?
Це антибурильний табір.
- У них там гелікоптер? - У них є струм.
Так, треба викликати поліцію.
Поліцію?
- Що це було? - Агов?
Це лисиця.
- Лисиця? - Ось тут.
- Якого... - Що це в біса таке?
- Воно... - До дупи гидке.
У нього криві зуби.
Йому потрібно до стоматолога.
Гей, не будьте такими злими.
Виглядає доволі мило.
Мило?
Так.
Гей, маленький.
Де твоя матуся?
Клемзі!
Зніміть його!
Клемзі, ні! Клемзі, обережно!
Там провал. Клемзі! Тримаю.
Відчепися!
Екстаз смерті.
Ти жива?
- З тобою все гаразд, Клемзі. - Так.
Так... Типу, так.
- Ти його вбила. - Дай Боудицці сигарету.
Знову клята лисиця.
Досить брехати, що це лисиця. Це вочевидь не вона, Уіллобі.
Гаразд, Вуттон.
Смерть дихає в потилицю.
Твій крок.
Дай подумати.
Я хотів би викликати демона, Харгрівз.
І чого б це ти взяв і почав гратися з пітьмою?
- Але я некромант. - Ти довбешка. Викинь двадцятку.
Схибиш - помреш.
- Це тиранія! - Такі правила, сученя.
Двадцять.
Знаєш, Харгрівз, колись я стану наставником, і тоді тобі...
Щось не можу уявити тебе на Аркадській оргії.
- А сам, що, ідеальний секс-символ? - Пішов ти.
І що це таке, оргія?
Трясця твоїй матері, кидай кістку. Двадцять або смерть.
Що це за звук?
І що за сморід?
Харгрівз, боже!
Ось де зло, а ще кажеш про викликання мертвих.
Трясця, ну ж бо.
Боже правий.
І що це таке? Чому це ви гола?
Пробачте, сер?
Ви повинні дещо побачити.
Що це? Чиясь голова?
Не просто голова, сер.
Ціле тіло.
Цікавенько.
Я заінтригований.
Святий боже.
- Виглядає наче пудинг. - Трохи крему зверху і можна їсти.
- Сер, воно напало на Клемзі. - Мені довелося його вбити.
Сер, якщо придивитесь, то побачите його щелепу.
Бачите? Чітко видно клики.
Воно м'ясоїдне.
Гадаю, це дуже рідкісний чи невинайдений підземний вид.
Боже.
Неймовірно. Дякую, завгоспе.
Дякувати богові за миш'як.
- Я повідомлю працівників. - Сер, це не пацюк.
Потрібно негайно викликати поліцію.
Поліцію?
Клемзі, це шкільні справи. Не будемо вплутувати сюди поліцію.
- Сер, ми були на бурильні. - Ні, ні, ні.
В понеділок, м-р Спрей та працівники подивляться, в чому справа.
А зараз
я повинен повідомити про все ваших батьків.
- Що? - Не можна, щоб учні шаталися
посеред ночі після відбою...
- Ви серйозно? - У лісі.
У місці, куди заборонено заходити.
Ні! Ось, що ви зробите.
Ви посадите нас у автівку
та відвезете нас до найближчого поліцейського відділку...
прямо, суко, негайно...
...сер.
- Що саме... - У лісі щось є.
Ключ від автівки у вас, сер?
Бо, гадаю, нам потрібно від'їжджати... і швидко.
- Хтось бачив Блейка чи Уоллеса? - Ні, Клегг.
Стояти струнко, коли розмовляєш з наставником.
І зніміть ці кляті вуха, негайно.
Нікуди не йти.
Ключі, ключі, ключі.
- Швидше. - Дякувати богові. Ідемо.
Чекайте, в машині місця не вистачить.
Хто залишиться тримати оборону? Лоуренс, ти вища.
- Залишитися повинні ви. - Дурниці, я за кермом.
Це ви відповідальні, ви та ваші підозрілі друзі.
А ну зачекай-но.
Вона має рацію, так? Ваш хлопчина у лісі нам розповів.
- Ви та "Террафрак". - Боже.
Здається, той психопат промив вам мозок.
- Він не психопат... - Він був моїм сусідом.
Випуск 88 року.
Стара шкільна краватка.
Так? Прийдіть до тями.
Що Вуді вам сказав?
Що під школою живе страшне зло?
Цю плівку у нього заїло ще з 14 років.
Слухайте, хлопці. Хлопці.
Я розумію. І дівчата.
Ваш світ іде під три чорти, і вам потрібно когось звинуватити.
Але правда у тому, що "Террафрак" звичайна компанія.
Вони підзвітний, високоповажний постачальник енергії.
І без їхньої допомоги
ми не знайшли б кошти на підтримування школи. Це факт.
Не зупиняй мене, Чіппі.
І доки я розповідаю вам факти, мене до біса втомили
ці нескінчені скиглення щодо гідравлічного фрекінгу.
Це безпечний метод.
Ризику немає. Лише зиск
для збанкрутілої Великобританії без доступної енергії.
Чи гірше, від енергозалежності від Китаю!
Що ж, може, вам і байдуже
на нашу країну, але я так точно
не здамся без бою.
Ми добуватимемо сланцевий газ нехай би що...
Тихо! Там великий собака.
У "Шкоду"!
Відчиняйте.
Взяв на прокат. У "Ягуара" спущене колесо.
- Жартуєте? - Пробуйте ще! Відчиняйте!
Ви тиснете не на ту кнопку. Дайте сюди.
- Як тобі вдалося? - Трясця, сідайте та поїхали.
- Пристебніться. - Швидше!
Намагаюся, як тільки можу!
- Без паска безпеки не поїду. - Сер, давайте швидше.
- Я через вас нервую! - Це ви змушуєте нас нервувати, сер.
Діти, опануйте себе.
М-ре Чіпс.
Ні.
- Чіпс. Чіппі. Святий боже! - Бувай, м-ре Чіпс.
- Що він в дідька робить? - Дайте йому хвилину.
- Він втратив найкращого друга. - Що це було?
Якийсь рідкий, невідомий підземний вид.
І ви його розлютили!
- Стійте! - Ми у клятих кущах.
Я сяду за кермо.
Доне!
Стій!
Доне, гальмуй, негайно!
Святий боже.
- Клемзі, у ньому повно скла. - Воно мертве?
Мертве?
Його розчленило.
Серйозно, Клемзі? Це друга жива істота, яку ти сьогодні вбила.
Народе,
скільки їх там ще?
БІЙНЯ
- Що? Чому ти зупинилась? - Клемзі, їдь.
Я маю повернутися.
Смаджер, я...
Я не можу його там кинути.
Він мій брат.
Смаджер?
Він твій брат?
Так.
Авжеж. Поїхали за твоїм братом.
Це точно потрібно?
- Дякую, Доне. - Клемзі, він твій брат.
Ми не можемо кинути його там.
Давайте, ми зможемо.
Ми всі помремо.
Що там відбувається?
- Клемзі вбила істоту. - Де м-р Хаусман?
- Гадки не маємо. Клегг теж зник. - Клегг?
Може, його зжерли?
- І не сподівайся. - Потрібно швидше тікати.
Котра година?
Час запастися інструментами.
СПАРТА
- Що це за лайно? - Ігрова шафа.
Там є все, що завгодно.
- Її носив герцог Клеренс. - А це Харгрівз.
- Хвилинку. - Гидота.
- Думаєш про те ж, що й я? - Потрібне пальне.
Давайте, озброюємось.
А де твій брат?
На вечірці.
Він довбитиме її пальцем.
Він вже це робить.
- Клята тварина. - Дай і мені подивитися.
- Ні. - Харгрівз, дай йому подивитися.
- Досить знущатися. - Дай.
Ось. Замочують Смаджера.
Оргія а ля римські патриції. Ось де латинь потрібна.
- Потрібно їх зупинити. - Ага, щасти.
Вони планували це весь рік.
Не дивно, що країна в дупі.
Нею керують такі ж довбні.
Витягніть його! Це терміново!
Я не розмовляю латиною. І це ти вища.
- Там же все тримається на правилах. - Доне, він мій брат.
Його посвячує головний хлопець.
- У нього великі руки. - Будь ласка, Доне.
- Заради мене. - Добре. Ідемо, Уілл.
Ага, я звідси на це подивлюся.
Яке подивлюся? Протягнеш руку допомоги.
Руку? "Ніколи не торкатися шарів".
Особливо його.
переклад з латині: "РОЗІЙДІТЬСЯ ПЕРЕД ГОЛОВОЮ ШКОЛИ!"
- Крихітко. - Цезарю.
"Ніколи не торкатися шарів".
Тут просто повно шарів.
Що в біса відбувається? Що...
Меттью!
Де всі...
Харгрівз? Белло?
Спарта!
Крихітко.
переклад з латині: "ЯК ЖЕ Я ТЕБЕ ХОЧУ".
переклад з латині: "ОБОЖНЮЮ ТВОЇ БРУДНІ РОЗМОВИ".
Смаджере, Смаджере, прокинься.
Час втікати, друже.
Ну ж бо, друже. Час снідати.
Гаразд. Давай.
Клемзі тут, друже.
А гол... Голову зжерла дика тварина.
А ти обісрався.
Смаджере!
Нам час іти, якщо думаєш, що я тебе понесу...
- Новенький. - Ні, ні, я не приймаю участь.
- Прив'язати його. - Ні, ні. Я лише зайшов на хвилинку!
- Звідки вони взялися? - Мінотавр повернувся.
Припини! Треба звідси тікати, психи.
Послухайте... Трясця твоїй матері.
- Що він робить? - "П'ятдесят відтінків"...
Що? Віддай сюди.
- Все пішло не за планом. - Треба йому допомогти.
- Йому весело. - Уіллобі, сюди, швидко!
Такого у Донкастері не знайти.
Лайно! Ми маємо спасти їх обох. Тримай.
- Допоможіть! - Ви, двоє, за мною.
- Я прийшов за тобою, Уоллес. - Боже.
Коли вони прокинуться, то знімуть з тебе шкіру.
Ти знаєш, що це значить? Авжеж, звідки тобі.
На латині це значить: "Я трахну тебе у рота".
Трясця.
- Це Клегг. - Клегг?
Кого він трахатиме?
Здається, Уоллеса.
Дай мені ще подивитися.
Що в біса тут коїться?
Струму немає. Спарта повністю порожня.
Хто мене поклав у ліжко?
переклад з латині: "Ти така гаряча".
переклад з латині: "Ти мокра".
переклад з латині: "І така широка?"
Мені дуже прикро.
Що це було?
Починається.
- Я некромант. - У нього великий ніж. Там оргія.
Припиніть волати. У мене голова розколюється.
- Голова мертвий. - І його пес.
Уоллес...
Доне!
- Ти прийшла. Дякувати богові. - Допоможи віднести Смаджера.
- Так, твого брата. - Матусю.
Що ви робите з цим?
Цей посох врятував першого ерла Бійні від...
Якого диявола?
Ми намагалися розповісти, сер.
Тікайте, сер.
Гадаю, воно мертве, хіба ні?
- Вибачте, сер. - Вибачте, сер.
Треба знайти, де сховатися.
- Негайно. - Куточок курців?
Так темно.
Гадаєш, ми вже на дні?
Кумедно, годину тому я ледве не повісився.
І ось ми боремося за наше життя.
НЕМАЄ СИГНАЛУ
Здається, він здався.
Треба рухатися. Час повертатися до будинку.
Врятуй дітей.
- Спробуй і врятуй дітей. - М-ре Хаусман, сер?
Ви нам потрібні.
Будь ласка, допоможіть нам.
Так. Допомогти. Допомогти вам, так.
Так.
Звідки вони взялися?
- Істоти, звідки вони взялися? - З-під землі. Гадаємо.
- Мабуть, десь там їхнє гніздо. - А їх багато?
Не зна, сер.
"Не зна"? "Не зна"?
"Не знаю", заради бога, Вуттон. Кажи правильно.
- І сядь рівно. - Пробачте, сер.
- Зберися. - Так, сер.
Біля ріки було чотири, ще один, який зжер голову.
- Отже, п'ять. - Як найменш.
Отже, ми маємо врахувати, що там їх... стадо чи зграя...
...чи вулик. Пробачте, не знаю, як їх назвати.
Купа?
- Звучить. - Згоден.
- Так, я теж. - І я.
Добре. Купа... Але купа чого?
В дупу ту купу.
Вони з'їли половину вищих.
Живцем.
Смаджере, мені прикро. Вони померли, роблячи те, що любили.
- Сигнальна ракета. - Хтось у біді.
- Потрібна армія. - Може, саме армія...
і є в біді.
Кадети.
Командо,
потрібна зброя.
Відійдіть.
Я виламаю.
Чекайте, де Смаджер?
Задні двері відчинені.
Так. Швидко.
- Кляте плече. - Пробачте, сер.
Гадаю, я його вивихнув.
- Вогнева міць. - Можемо надерти їм сраки.
- Мова, Вуттоне. - Пробачте, сер.
- Харгрівз, ввімкни генератор. - Так.
- Дівчата, палички. - Сер.
- Уіллобі, воду. - Сер.
- Смаджере. - Так?
Заради бога, знайди вже собі труси.
Так. Подивимося.
- Доне. Кинь битку. - Сер?
- Пробачте, сер. - Плече.
- Ви живі? - Стара рана.
Вбила мою кар'єру у крикеті.
А міг би стати чемпіоном Англії.
Ви гарна людина. Знайте це.
Так, подякуєш, коли виберемося звідси.
Будь гарним хлопчиком, зламай цей замок.
Нехай буде світло.
Святі небеса.
Це шукаєте, га?
Метті.
Ти живий.
- Дякувати богові. Все гаразд? - Так, це лише подряпина, сер.
Добре, ми дуже раді це чути.
Потрібно відкрити шафу зі зброєю.
Ви ж не думаєте дати зброю цим двом, сер?
Збирався. Чим багаті тому й раді.
- Якого... - Ці два дегенерати...
повинні відповісти за злочин.
- Про який злочин мова? - Шкільна краватка, сер.
Внизу у туалетах.
І над моїми дверима.
- Уіллобі? - Твій маленький жарт, га?
Твій та Сеймурів?
Плебей та голубий.
Скажи, Блейку, я побачу, як ти трахаєшся і з ним?
Метті, припини.
Поговоримо про це пізніше. Зараз немає часу.
- Ти втратив багато крові. - Завжди є один-два.
- Намагаються знищити школу. - І який у цьому сенс?
- Такі козли, як ти є всюди. - Метті, опусти зброю!
Меттью!
Опусти зброю! Це наказ!
Боже, Клегг!
Я встановлюю новий порядок.
Це божевілля!
- Це судний день. - Меттью, погана поведінка.
- Уоллес, Блейку, встати. - Трясця твоїй матері.
Ми випхаємо цих двох збоченців першими.
А доки їх їстимуть, ми побіжемо до тунелів.
- Ти жартуєш. - Ні.
- Клегг, ти хворий. - Гей!
Я даю вам шанс стати мучениками заради школи.
Може, навіть зробимо пам'ятну табличку.
Перший Уоллес, який помре як джентльмен.
Думай, як батько тобою пишався би.
- Ні. - Гей.
Меттью, припини так робити!
Ходімо. Обидва. Зараз же.
Усі інші, готуйтеся.
Сигнал.
- Одрі. - Мередіте.
Одрі, люба, я тут.
Ми всі... Діти.
Так, вони у безпеці.
- Вони зі мною. - Треба поговорити.
У школі сталося дещо жахливе.
- Мередіте, погано чую. - Одрі, ти мене чуєш?
Одрі, поклич допомогу.
- Напишіть їй швидше. - Так.
- СОС, Бійня. - Я тебе не чую.
- Сосиски? - Клятий автокоректор.
- Допоможіть! - Досить, Клегг. Відпусти його.
Руки вгору.
Я не виконую накази чотириклашки, Харгрівз.
- Другий раз не питатиму. - Ти не розумієш.
Це війна!
Ні, це Спарта.
Харгрівз,
ти підстрелив мене у шию.
Трясця. Боже.
Лайно. Лайно.
Ти ганьба нашого дому!
Ви жалюгідні плебеї.
Тримайся, Метті!
Відчепись від нього!
Відчепись!
Метті!
Мередіте. Мередіте.
Мередіте.
Діти спасайтеся! Тікайте до тунелів.
Боже.
Ви чули його. Це наш шанс.
- Побігли. - До тунелів.
Мередіте? Ні, Мередіте.
Тебе не чутно. Слухай, я не повернуся додому, Мередіте.
Мені шкода.
Між нами все скінчено.
Ну ж бо.
Я не можу бігти у цьому клятому взутті.
- Біжимо! - Давайте.
Біжіть. Швидко!
Ну ж бо, Смадже. Вставай!
Давай.
- Хтось подумав про те ж саме. - Не такі вже й секретні тунелі.
Хто перший?
Дами?
Пробачте, посуньтесь.
За ним, вперед, вперед.
Боже.
Які в сраку тунелі. Це каналізація.
Гей, я знаю це.
- Це історія школи. - Гей, що там написано?
Дивись. Перший ерл заманює звіра у печеру.
Перший ерл побудував школу
над лігвом звіра.
Весь лабіринт зробив саме звір.
Ми ховаємося у клятому лігві? Дякую, м-ре Хаусман.
Пертися сюди була ідіотська ідея!
- Вуттон нарешті склав тест. - Чудово. Шкода, що ми помремо.
Жорстко.
- Замовкни, Уіллобі. - Може, повернемося?
Туди, де на нас чекає та істота?
Що це було?
- Щось торкнулося моєї ноги. - Це я. Пробач.
У тебе льодяні руки.
- Може, розділимося? - З ґлузду з'їхала?
З математичної точки зору наші шанси...
Наші шанси - це квадратний корінь від нам кінець!
Істота приперлася за нами. Вона у тунелі!
Ні.
Має бути інший вихід.
Ми всі тут помремо.
- Як Тедді Чапман. - Я помру, не досягнувши нічого.
- Я помру незайманим. - А я помру у грецьких сандалях.
І куди в біса нам зараз йти?
Вам все ще потрібні наркотики?
Вуді Чапман? Дякувати богові.
- Він Вуді Чапман? - Ніколи не чула.
Не бачили мого молодшого брата?
Тедді! Я повернувся за тобою!
- Вуді? - Я знайду малого Теда.
Вуді, мені шкода.
Тедді помер. Допоможи нам вийти звідси.
З пекла не вибратися.
Не скигли. Ти вже виходив. Забув?
Ти спустився з Тедді. Ви хотіли втекти.
Втекти? Ми не намагалися втекти.
Ми намагалися підірвати школу.
Ми знали про газ під нею.
- Підірвати? - Як Гай Фокс?
Типу бабах!
Це була моя ідея.
Ми розділилися.
Я загубив Тедді.
Щось сталося.
Це були вони, так? Ті істоти.
- Звірі. - А ти вийшов, так?
Як?
- Знайшов шлях. - Шлях?
- Який шлях? - Є шлях?
Шлях до безсмертя.
- Пощастило. - Так. А зараз?
Не пощастило.
І що далі робити?
Потрібно відволікти, як у шахах.
- Так, так. - Уілл?
- Можеш відволікти? - Що?
Світло. Ці істоти...
- Підземн... - Живуть під землею.
- Під землею. - Так.
Під землею темно. Може, вони ненавидять світло.
- Дай мені ліхтарик. - Він мій.
Віддай. Я префект.
- Ага, а я наставник. - Добре, ти переміг.
Спарта, 88 рік.
Тримай, мале сученя.
Я служник Таємного Вогню, приборкувач Вогню Анору.
Повернись у пітьму. Повернись...
Тут нічого боятися.
Що це?
Дивіться.
Хлопчику мій.
Гарний хлопчик.
Він наче песик. Гей.
Він нічого такий. Досить милий.
- Смаджере, ти геній. Спрацювало. - У мене трійка з біології.
Де коти? Га? Де коти?
Це було близько.
Не варто було їй казати про котів. Ой не варто було.
Тедді.
Що ти тут робиш?
Тедді.
Авжеж, ось і вихід.
Ви повинні йти за...
Ви повинні іти за...
Глухий кут!
Шлях? Де цей клятий шлях?
Тут є протяг.
Я відчуваю, що...
Шлях до безсмертя.
- Вниз. Швидко! - Безсмертя.
- Не важливо. - Швидко, хутчіш.
- Ну ж бо. - Воно наближається.
- Вони над нами. - Туди.
- Це клята тріщина. - Це наш клятий вихід.
- Доне, твоя краватка. - Що?
Дай мені краватку.
Нарешті впали на дно, га?
Стань вогнем, каченя.
Вітаю у пеклі, сучий сину!
- Уіллобі! - Уіллобі!
Гей, тікаймо звідси!
Уіллобі!
Доне! Ну ж бо!
Доне, давай.
- Не вмирай. - Іди!
Нюхнеш тютюнчику?
Ідемо!
Уілл. Уілл, дай запальничку.
Вона не моя, а його.
Давай, Сеймуре.
Якщо ти там, стань вогнем!
Гаразд, Сеймуре.
Ось тобі подаруночок.
Клемзі, зараз вибухне!
Тікайте, трясця!
Кляте пекло.
Вітаю, каченя.
Ти залишив свій відбиток.
Моя мама мене вб'є.
Ідемо.
Одрі.
Одрі, люба. Я знав, ти повернешся.
Я...
Я живий.
Я живий. Діти!
Діти, я живий. Де ви?
Малі гівнюки!
Як голова, я завжди вірив, що вершки спливають нагору.
І у нашій школі
ми пишаємося тим, що збиваємо у вершки ваших дітей
під час того, як вони готуються залишити свою мітку у світі.
У Бійні ви знайдете родину, яка готова боротися до кінця.
Пер каедес ад астра.
"Через бійню до безсмертя."
Переклад субтитрів: Володимир Фатун